- Kohta on valmista, herra George. - Selvä, Phil.
- Onko se kapteenin kirje? - On.
- Annatteko sen Tulkinghornille? - En voi muuta.
- Joko tämä tai joudumme kadulle. - Älkää. Pärjäämme kyllä.
Älkää minusta murehtiko. Voin palata kehään.
Sinusta ei ole enää tappelijaksi. Ei millään pahalla.
Kyse on kunniasta. Kapteenin kunniasta.
Elämästä ja kuolemasta. Kapteeni on kuollut. Minun on ajateltava eläviä.
Herra Tulkinghorn saa haluamansa. Tällä kertaa.
Olette niin kovin vieraanvarainen, herra Jarndyce.
Ja nyt vaunut ihan vain minulle.
Teitä muistetaan tuomiopäivänä, kun vapautan lintuni.
Hauska kuulla. Turvallista matkaa, rouva Flite.
- Serkkunne, herra Carstone... - Mitä hänestä?
Jonkun on pidäteltävä häntä tai hän on tuhon oma.
- Ei Richard ole vaarassa. - Tunnistan merkit.
Näin, miten se alkoi Gridleyssä ja miten se päättyi.
Jos joku pidättelee häntä, kaikki voi vielä järjestyä.
Näkemiin, kultaseni.
- Mikä tämä on? - Kersantti Georgen tuoma näyte.
- Hän ei halunnut tulla sisään. - Ei se mitään. Katsotaan.
Tämä on siis kapteeni Hawdonin käsialaa.
Ja tämä jäljentäjän, joka tunnettiin nimellä Nemo.
Sanoisin, että käsialat ovat identtiset.
Mitä sanot, Clamb?
Täällä tulee hiljaista neiti Fliten lähdön jälkeen.
Hän puhuu mielellään.
Ada, mikä hätänä?
En pitänyt siitä, mitä hän sanoi Richardista.
Neiti Flite sanoo kaikenlaista outoa kaikenlaisista.
Hän sanoi, että Richard voi olla tuhon oma ja vertasi tätä Gridleyyn.
Richardin rakkaus sinuun pysyy.
Hän ei ole kuten herra Gridley tai neiti Flite.
Hänellä on joku, josta välittää.
- Se pitää hänet kaidalla tiellä. - Niin.
Niin pitää. Toivottavasti.
- Mennään alas. Oletko valmis? - Olen.
Oli jännittävää kuulla herra Woodcourtista.
Hän oli uppoavassa laivassa. Hän pelasti monen hengen.
Olit varmasti ylpeä hänestä, kun kuulit siitä.
Olin ylpeä hänestä. Olen edelleen.
- Hän ei merkitse minulle mitään. - Miten voit sanoa noin?
Koska se on totta.
- Hän välitti sinusta. - Ehkä niin.
Hän olisi voinut kertoa sen, jos olisin rikkaampi tai jonkun tytär.
Mutta hän ei tehnyt niin.
Olen iloinen, ettei hän tehnyt niin.
Häntä kaduttaisi, kun hän näkisi minut tällaisena.
Älä katso minua noin. Tiedät, että se on totta.
Tule sisään, Esther. Sulje ovi.
Kuljin huoneenne ohi, kun olin menossa syömään.
En voinut olla kuulematta keskusteluanne.
- Pyydän anteeksi. - Älkää suotta.
Voin sanoa teille kaiken, mitä sanon Adalle.
Toivottavasti et pahastu-
- mutta minusta tuntui surulliselta kuulla sellaista.
- Herra Woodcourtista? - Niin.
Istu alas, Esther.
Välititkö hänestä todella?
Sillä ei ole nyt mitään väliä.
Hänen äitinsä teki selväksi, etten saa ajatella ketään...
...jolla on niin merkittävät sukujuuret.
Asiasta ei ole mitään epäilyksiä.
Kukaan ei halua rokkonaamaista mitättömyyttä.
- Esther... - Enkö ole oikeassa?
Älkää säälikö minua, koska minäkään en tee niin.
Olen onnekas, koska olen hengissä.
- Ja täällä, jos se vain sopii. - Totta kai sopii.
Ajattelivat maailman woodcourtit mitä tahansa-
- maailmassa on ihmisiä, jotka rakastavat sinua valtavasti.
Epäonnesi ei ole tehnyt sinusta yhtään vähemmän rakastettavaa.
Ehkä jopa rakastettavamman jollekin, joka tuntee sinut-
-ja todella rakastaa sinua.
Kiitos. Tuo oli turhaa. Tiesin, ettette te muuttuisi.
Ada ja Charley tuntevat samoin.
- Eivät aivan samoin... - Sinne päin kuitenkin.
Älkää olko huolissanne minusta.
Minä pärjään hyvin ystävieni tuella.
Roskaa, roskaa, roskaa...
Roskaa, roskaa...
Roskaa. Nosta minua, Judy.
Ei noin lujaa.
Seuraava satsi.
Jossain täällä on rahaa, tiedän sen.
Ne ovat minun.
Ulos täältä! Tämä on yksityisaluetta!
Pääsy kielletty maleksijoilta, rosvoilta ja kaikilta. Ulos!
Älkäähän hermostuko. Tunnette minut.
Olen Guppy. Kenge ja Carboys.
Näin teidät nuuskimassa. Mitä te nyt haluatte?
- Etsin kirjeitä asiakkaalleni. - Kenelle asiakkaalle?
En voi sanoa.
Sitten ette saa mitään. Kuka asiakkaanne on?
- Lady. - Hienoa.
- Mitä kirjeitä rosvo haluaa? - En ole rosvo.
- Olen lakialan ammattilainen. - Sama asia.
- Mitä kirjeet ovat? - Henkilökohtaisia kirjeitä.
Intiimejä kirjeitä, jotka eivät kiinnosta muita. Hän maksaa niistä.
- Niinkö? - Ne ovat arvottomia muille.
- Mutta hän maksaa? - Nimellisen korvauksen.
Te maksatte nimellisen korvauksen ja hän ruhtinaallisesti.
- Eikö niin? - Ei lainkaan.
Motiivini ovat puhtaat. Haluan auttaa asiakastani ja toista neitiä.
Minulle rakasta neitiä.
Taidatte pitää naisista, herra Guppy.
Mistä tunnistan kirjeet, jos satun löytämään ne?
Ne on sidottu vaaleanpunaisella nauhalla.
Vaaleanpunaisella nauhalla. Miten hienoa.
Nosta minua, Judy. Antaa kuulua.
- Ne on osoitettu kapteeni Hawdonille. - Kapteeni Hawdonille?
- Onko nimi tuttu? - En ole koskaan kuullutkaan.
Hyvä on. Me inventoimme vainajan omaisuutta.
Se on rankkaa hommaa.
Jos löydämme kirjeet, voimme neuvotella asiakkaanne kanssa.
Siinä kaikki tältä erää. Ohjaa hänet ulos.
Kiitos paljon. Hyvää illanjatkoa.
Ulos täältä!
Laita ovi lukkoon, Judy.
Kapteeni Hawdon ja lady.
Ja nuori neiti. Tämä tietää rahaa.
Missä ne kirjeet ovat, senkin peto?
Boythorn kirjoitti ja kutsui luokseen.
Haluaisitko lähteä sinne?
- Joko kestät matkan? - Totta kai, mutta...
Mutta mitä?
En halua näyttäytyä pienen piirimme ulkopuolella.
- Olenko turhamainen? - Voisit käyttää huntua.
Hän on vanha ystävä. Hän välittää sinusta melkein kuin me.
Kuuntele tätä. Jos ette suostu tulemaan-
hän uhkaa purkaa talonsa tiili tiileltä.
Et kai haluaisi sitä omalletunnollesi?
En haluaisi.
Minun on totuttava uuteen itseeni ja ihmisten katseisiin.
Kertokaa herra Boythornille, että tulen mielelläni.
- Voinko tulla? - Toki. Mitä nyt?
Ajattelin kertoa, että nuoret neidit ovat taas Boythornin luona.
Heidät on nähty kylällä.
- Molemmat neidit? - Aivan.
Onko neiti Summerson toipunut?
On. Luojan kiitos.
Hänen kasvonsa ovat kuulemma täynnä isorokon arpia.
Kiitos, rouva Rouncewell.
Ettekö ole kuullut tarinaa Chesney Woldin kummituksesta?
- En taida uskoa sellaisiin. - Parempi olisi.
Se on tositarina.
Voitte nähdä sen itse.
Kaarle I:n aikana-
- eli Dedlock nimeltä sir Morbury Dedlock.
Hän oli uskollinen kuninkaalle.
Mutta hänen vaimonsa oli kapinallisten puolella.
Hän vakoili miestään ja petti tämän.
Teki sir Morbudy mitä vain, vaimo ei taipunut.
Vaimo hiipi öisin rampauttamaan hevosia. Niin tarina kertoo.
Sir Morbury ystävineen ei päässyt taisteluun.
Yhtenä yönä vaimo jäi kiinni.
Mies heitti hänet lattialle niin, että vaimon lonkka murtui.
Tämä ei ole kaunis tarina.
Hän kuoli hitaasti saamiinsa vammoihin.
Ennen kuolemaansa hän kirosi miehensä.
"Aina, kun kuulet askeleeni terassilla-
- voit olla varma, että Dedlockeja uhkaa kurjuus ja häpeä."
Niin on ollut tähän päivään asti.
- Haluaisin nähdä sen. - Vien teidät sinne huomenna.
- Niin, Clamb? - Kersantti George.
- Mitä hänestä? - Ilmoitanko veloista vapautumisesta?
- Älä. - Oliko tuo kieltävä vastaus?
Käske Smallweedin odottaa kuukausi ja sanoa laina irti.
En oikein ymmärrä.
En selitä tekojani alaiselleni.
Mutta kun kerran kysyt...
Irtisanon lainan, koska haluan tehdä niin.
Ja koska voin tehdä niin.
Kersantti George oppii, että tottelemattomuudesta on maksettava.
- Onko selvä? - Selvä on.
- Kiitos, sir. - Hyvä.
Tee sitten niin kuin käsken.
Iso ja synkkä paikka.
Haluaisitko asua näin?
- En, neiti. - En minäkään.
- Tämä on varmaan oikea paikka. - En välitä tästä.
Ollaan liikkumatta ja hiljaa. Ehkä kuulemme kummituksen.
- Neiti! - Taisin pelästyttää teidät.
Tiedän, että olitte sairaana. Oletteko vielä sairas?
Olen voinut paremmin jo jonkin aikaa.
Haluaisin puhua kanssanne kahden.
Ehkä neiti Clare ja palvelija voisivat mennä edeltä?
- Olisin hyvin kiitollinen. - Totta kai.
Tule istumaan, lapseni.
Se paranee kyllä.
- Mikä hätänä? - Minulla on teille kerrottavaa.
Jotain niin kamalaa, etten tiedä, uskallanko kertoa.
Minä olen äitisi, Esther.
- En ymmärrä. - Olen kurja ja onneton äitisi.
Kestätkö katsoa minuun? Voitko antaa anteeksi?
Oletteko todella äitini?
En tiennyt, että olit elossa.
Minulle kerrottiin, että kuolit vain tunteja syntymäsi jälkeen.
- En tiennyt sinusta 20 vuoteen. - Luulin, etten tapaisi teitä.
Voinko... Voinko kutsua teitä äidiksi?
Voinko...
Kuinka kauan olette tiennyt tästä? Miten löysitte minut?
Sain tietää totuuden vasta äskettäin.
Ja sitten kuulin, että olet kuolemaisillasi.
Pelkäsin, etten enää näe sinua ja voi kertoa totuutta.
- Olen terve. Meillä on aikaa. - Ei.
Tällä tarinalla ei ole onnellista loppua.
Olin itsepäinen ja äkkipikainen nuori nainen.
Rakastuin nuoreen upseeriin. Makasin hänen kanssaan...
...juuri ennen kuin hän lähti rykmenttinsä kanssa Karibialle.
Hän ei koskaan palannut. Hänen kerrottiin kuolleen.
- Oliko hän isäni? - Oli.
Mikä hänen nimensä oli?
Hänen nimensä oli Hawdon. James Hawdon.
Hän oli kapteeni.
Eikö hän tiennyt olemassaolostani?
Olin hyvin sairas.
Kun toivuin, minulle kerrottiin, että olit kuollut.
Luulin, etten enää koskaan tuntisi mitään.
Enkä tuntenutkaan. En ennen kuin nyt.
Sir Leicester Dedlock kosi minua, ja minä suostuin.
En kertonut hänelle mitään.
Petin häntä ja uskottelin rakastavani häntä.
Se oli ilkeästi tehty. Joudun varmasti maksamaan siitä.
Olen yrittänyt olla hyvä vaimo, mutta suvun kunnia on hänelle tärkeintä.
Salaisuuteni tuhoaisi hänet. Hän ei saa tietää tästä.
Jos niin käy, kaikki on mennyttä.
Hän joutuisi häpeään ja minä kadulle.
Sen vuoksi...
...sinä ja minä emme voi koskaan enää tavata toisiamme.
Löysin teidät vasta. Älkää lähettäkö minua pois.
Minun on pakko.
Jos näkisimme toisemme-
-totuus paljastuisi varmasti.
Tämän on oltava ensimmäinen ja viimeinen kerta, rakas tyttäreni.
Tulin katsomaan kummitusta...
Luulin sitä pelkäksi tarinaksi, mutta se onkin totta.
Minä tuon tänne kurjuutta ja häpeää.
Neiti Barbary oli oikeassa. Kunpa en olisi koskaan syntynyt.
Ei, rakkaani.
Yritä antaa minulle anteeksi.
Esther... Mikä hätänä?
Haluatteko jotain?
En. Kiitos, Rosa. En halua mitään.
Esther? Oletko kunnossa?
- Olen. - Olit poissa tolaltasi.
Älä kiellä sitä. Näin sinut.
Olin vähän poissa tolaltani, mutta nyt olen kunnossa.
Mitä lady Dedlock sanoi? Suuttuiko hän meille?
- Ei. - Mitä sitten?
En voi kertoa, Ada.
- Onko se salaisuus? - On.
- Olen paras ystäväsi maailmassa. - Annoin sanani.
Ehkä jonain päivänä voin kertoa.
Lupaa, ettet kysele siitä enää.
Luulin, ettei meillä ole salaisuuksia.
Toivottavasti tämä jää ainoaksi.
Aioin kertoa salaisuuden, mutta en taidakaan kertoa.
- Esther! Ada! - Myöhemmin.
Mitä voin sanoa? Olen kurja koira.
Kutsun teidät tänne ja hylkään teidät oman onnenne nojaan.
- Ystäväni mukaan annatte anteeksi. - Mikä hätänä?
Hänet kutsuttiin muualle. Menen mukaan todistamaan asiakirjaa.
Vakuutin, että kestätte hetken ilman meitä.
- Vain pari päivää. - Totta kai.
- Olette järkeviä nuoria naisia. - Toivottavasti.
Olen kiitollinen teille molemmille.
Onni puuttui peliin. En tiennyt, miten olisin onnistunut.
Onnistunut missä?
Tätä tietä.
Älä ole vihainen. Eräs henkilö haluaa tavata sinut.
- Minut? - Siinähän te olette.
- Richard. - Esther.
Näytä kasvosi.
- Olen muuttunut kovin. - Et. Olet sama rakas Esther.
Ihanaa olla jälleen yhdessä. Istutaan.
Mitä jos nuoret menevät naimisiin?
Entä Esther? Hän on Adan seuraneiti.
Lähteekö hän Adan mukaan?
- Toivon hänen jäävän luokseni. - Taloudenhoitajaksi?
Ei välttämättä.
Miksi sitten?
Niin tietysti. Miksen tajunnut sitä? Aiot naida hänet.
- Aiot naida hänet. - Onko se aivan naurettavaa?
Ei tietenkään ole. Sellaista tapahtuu tämän tästä.
Vanha mies nai nuoren taloudenhoitajansa.
Sano, jos olen liian utelias, mutta koska keksit tämän?
Kun laitoit hänet kouluun? Oliko kyse siitä?
- Kasvatitko hänestä morsiantasi? - En. Älä viitsi.
Hän ei tiedä tästä mitään. Puhuin sivu suuni.
- Pidäthän salaisuuteni. - Totta kai.
Vaikka hevoset repisivät minua kahtia, en sanoisi sanaakaan.
- Tämäkö oli salaisuutesi? - Olemmeko kamalia?
- Tapaamme salassa. - Ette.
- Olisit voinut tulla talolle. - En ole varma.
Minun ja holhoojani välit ovat hieman kiusalliset.
Se on minun syytäni, mutta tässä me olemme.
Jääkää syömään. Herra Grubble on pannut parastaan.
Lintua, kyljyksiä, pihvejä ja ties mitä.
Hienoa nähdä sinut taas, Esther.
Tulin heti, kun pääsin.
- Miten viihdyt armeijassa? - Ihan hyvin.
En osaa oikein rauhoittua.
On vaikea rauhoittua ennen kuin oikeusjuttumme ratkeaa.
Holhoojamme mukaan siinä voi mennä vuosia.
Hän puhuu kirouksesta.
John Jarndycen sanat ja oikeusjuttu ovat kaksi eri asiaa.
En ole tilivelvollinen herra Jarndycelle tai kenellekään.
Ei puhuta siitä nyt. Me olemme vain eri mieltä.
- Hoidatko omia asioitasi? - En, vaan Vholes.
Hän on ahkera.
Herra Skimpole esitteli meidät. Olen siitä ikuisesti kiitollinen.
- Liityttekö ystävänne seuraan? - En tänä iltana.
Selvä.
- Saisinko toisen lasillisen? - Selvä.
Onko herra Skimpole paras neuvonantaja?
Olin itsekin epäileväinen, mutta Vholes on pätevä.
Etenemme vauhdilla.
Se tietää kuluja, mutta se oli odotettavissa.
Ada ymmärtää minua. Teen tämän myös sinun vuoksesi.
Mutta mitä jos siitä ei tulekaan mitään?
Mitä jos olet odottanut ja kiusannut itseäsi turhaan?
Emme halunneet rikkaiksi. Miksemme sitten voisi luovuttaa?
- Luovuttaa? - Olisimme köyhiä ja onnellisia.
- En ajattele rahaa. - Mitä sitten?
Oikeutta. Haluan oikeutta minulle ja Adalle.
John Jarndyce ei vie sitä, mikä minulle kuuluu.
Ei puhuta siitä. Nautitaan tästä hetkestä.
Ihanaa olla kanssanne.
Hän on huomisen kanssamme.
Jos voimme pitää hänet täällä ja pois Lontoosta-
- hän muistaa vanhan itsensä. Hän on siellä jossain.
- Hän rakastaa sinua. - Luuletko niin?
Luulen niin. En luovu hänestä, tapahtui mitä tahansa.
Saisimmeko suostuteltua hänet jäämään tänne?
- Voisimme olla ystäviä. - Voimme yrittää.
Ole tarkkana. Nuo menevät lumppurille. Ja nuo.
- Isoisä... - Ja sinä, jos väität vastaan.
- Anna se tänne. - Ovatko nämä ne kirjeet?
Vaaleanpunainen nauha. Ne olivat tuolisi alla.
Nämä ovat ladyn kirjeet kapteeni Hawdonille.
Tämä tietää rahaa. Kuka siellä?
Häipykää! Tunkeilijoita! Vakoilijoita!
Herra Smallweed, minä asun täällä. Minulla on oikeus olla täällä.
Vain jos minä annan luvan. Olen vuokraisäntä.
Nostamme vuokria ja hankimme kunnon vuokralaisia.
Kuningattaren neuvonantajia, edustajia, nuoria aristokraatteja.
Tänne? Tuskin vain. Hyvää päivänjatkoa.
Älä katso minua nenänvartta pitkin. Katuoja kutsuu.
Kunpa elämä voisi olla aina tällaista.
Eikö se voisi olla?
Ehkä jonain päivänä.
Neiti Summerson. Miten ihanaa.
Anteeksi, että häiritsen.
Entä tämä? Ei kai hän ole...
- Herra Coavinsesin vanhin tytär? - Kyllä vain.
- Nimeni on Charley. - Charley.
- Olet kunniaksi isäraukallesi. - Kiitos.
Pidin hänet leivänsyrjässä.
Ehkä joku veljistäsi aikoo samalle uralle.
- Tekisin samoin hänelle. - Luultavasti.
Neiti Summerson on terävä.
Hyvänen aika...
Olen kovin...
Kunpa Jarndyce olisi kuunnellut minua.
Eivät kai nuo ole tarttuvia?
Eivät lainkaan. Älkää suotta pelätkö.
Kuka ystävänne on, herra Skimpole?
Hän on herra Vholes.
Herra Carstonen asianajaja. Hän tuli juuri Lontoosta.
Nyt ymmärrätte, miksi tulimme.
Toivottavasti emme häiritse.
Herra Carstone pyysi ilmoittamaan, koska juttua käsitellään.
Se on oikeudessa huomenna, joten tulin tänne pikakyydillä.
Hän halunnee palata Lontooseen.
- Tarvitaanko häntä huomenna? - Ei.
- Onko siitä mitään hyötyä? - Tuskin.
Taidan nähdä asiakkaani. Suokaa anteeksi.
Hänessä yhdistyvät terve järki, vastuullisuus ja kunniallisuus.
- Esittelin hänet ystävällemme. - Miten se tapahtui?
Vholes pyysi esittelemään itsensä, ja minä tein niin.
Vaihtoiko raha omistajaa?
Käsittääkseni vaihtoi.
Voisi sanoa, että Vholes lahjoi minut.
Hän antoi minulle jotain. Olisiko se ollut viisi puntaa?
- Niin sen täytyi olla. - Ymmärrän.
Te ymmärrätte kaiken, vaikka olette noin nuori.
Minä taas en ymmärrä mitään.
Olen pelkkä lapsi.
- Herra Smallweed! - Liike on suljettu.
Häivy tai usutan koirat kimppuusi!
Pidä kiirettä. En jaksa pidellä näitä.
Minä tässä, Guppy.
Tulkaa tänne. Seiskää siinä. Nosta minua, Judy.
- Mitä haluatte? - Mietin, onko kirjeitä näkynyt.
Mitä kirjeitä? Hukumme kirjeisiin.
Vaaleanpunainen nauha? Naisen käsiala? Kapteeni Hawdon?
Ne kirjeet. Nyt muistankin. Mitä jos olen löytänyt ne?
- Asiakkaani haluaisi ostaa ne. - Onko hän lady?
- Nimellisestä summasta. Paljonko? - Kymmenen puntaa.
Kymmenen puntaa? Luuletteko, että olen vastasyntynyt?
Jos saisin nähdä kirjeet-
- voisin tarjota hieman suurempaa summaa.
Onko teillä kirjeet vai ei?
- Herra Guppy. - Herra Tulkinghorn.
- Miten voitte? - Oletteko liikeasioilla?
- Olen. - Kengen ja Carboysin asialla?
- En. - Oletteko perustanut oman yrityksen?
En. Olen yksityisasiakkaan asialla.
Kengen ja Carboysin ajalla.
- Herra Kenge kiinnostuu varmasti. - Älkää kertoko hänelle.
Kuka yksityisasiakkaanne on?
- En voi kertoa sitä. - Oletteko aivan varma?
Villit hevoset eivät saisi tietoa minulta.
Eivätkö tosiaan?
- Häipykää, herra Guppy. - Puhuin herra Smallweedin kanssa.
- Hyvää päivänjatkoa, herra Guppy. - Aivan.
Hän kyseli kirjeitä.
- Näytittekö niitä hänelle? - En.
- Kerroitteko kirjeistä? - En.
Kun näin Hawdonin nimen, arvelin teidän haluavan nämä.
Olitte oikeassa.
Haluan jotain vastineeksi.
Maksan kirjeistä 250 puntaa.
Ette koskaan myönnä nähneenne niitä.
Ettekä koskaan kerro kapteeni Hawdonin ja ladyn yhteydestä-
-ettekä mistään muustakaan.
- Onko selvä? - On.
Sitten tämä oli tässä.
Apulaiseni tuo rahat vielä tänään. Hyvää päivänjatkoa.
Etsintäkuluja, osallistumiskuluja, erilaisia maksuja...
Totta kai, mutta edistymmekö lainkaan?
Olemme hyvin aktiivisia.
Emme jätä kiveäkään kääntämättä.
Aivan. Hyvä.
Kunpa kaikki ei olisi näin kallista.
Sellaista elämä on. Mikään ei ole ilmaista.
Ovatko Dedlockit vielä kaupungissa? - Eivät. He palasivat Chesney Woldiin.
Sitten menen käymään siellä.
- Sinulla on lempeät kädet. - Kiitos.
Se on rauhoittavaa. Se tulee tarpeeseen.
Olemme kaikki poissa tolaltamme.
Sir Leicester on poissa tolaltaan, koska hänen ehdokkaansa hävisi.
- Oletko kiinnostunut politiikasta? - En.
En minäkään. Hän hävisi herra Rouncewellin ehdokkaalle.
Sir Leicester on hyvin vihainen.
Hänen mukaans herra Rouncewell yrittää kaataa aristokraatin.
En välitä asiasta pätkän vertaa.
- En halua mieheni kärsivän. - Miksi te olette poissa tolaltanne?
Siitä, että herra Tulkinghorn on tulossa illalliselle.
- Ettekö välitä herra Tulkinghornista? - En.
Olen jälleen kotona. Ja taloni on kunnossa.
Ei rosvoja, ei kummituksia, ei peikkoja?
Meillä kävi vieras. Richard. Herra Carstone kävi täällä.
- Oliko Rick täällä? - Ettekö ole vihainen?
En toki. Harmi vain, etten tavannut häntä.
- Hän ei olisi muuten tullut. - Jatkuuko se vieläkin?
Taas tuulee idästä. Voi, Rick...
Pyysimme häntä jäämään, mutta hänelle tuli muuta.
- Armeijako kutsui? - Valitettavasti ei.
- Oikeussali kutsui. - Aivan.
Hänellä on uusi asianajaja. Skimpole esitteli Vholesin hänelle.
Ja he imevät hänet kuiviin.
Rick-parka.
Kyllä, kyllä, kyllä, kyllä, kyllä... Selvä.
Jarndyce ja Jarndyce.
- Niin, herra Brownlow? - Kuluhakemus.
Uskon sen. Onko muuta? Kuuntelen ne nyt.
Jonossa on paljon todistajanlausuntoja ja esityksiä.
Ne siirtyvät kahden viikon päähän keskiviikolle.
Tämä Rouncewell on ollut vieraanani.
- Nyt hän asettui minua vastaan. - Miten valitettavaa.
Hän halusi viedä kamarineitini ja kouluttaa tämän.
- Ihan kuin paikka ei kelpaisi. - En aio luopua hänestä.
He ovat hyvin ylpeitä.
- Ehkä he arvelevat Rosan saastuvan. - Naurettavaa.
Kuulin vähän aikaa sitten kyläläisestä-
- jonka tytär kiinnitti hienon ladyn huomion.
Jatka vain.
Lady puhui tytöstä kauniisti ja piti tämän lähellään.
Ei siinä mitään. Mutta ladylla oli salaisuus.
Hän oli nuorena ollut kihloissa kapteenin kanssa.
Pari ei mennyt koskaan naimisiin.
- Mutta hän synnytti miehelle lapsen. - Järkyttävää.
Vuosia myöhemmin totuus paljastui. Kun kyläläinen kuuli siitä-
- hän vei tyttärensä hienon ladyn luota.
Hän ei halunnut saattaa tytärtään häpeään.
Sellaisessa tapauksessa se olisi ymmärrettävää.
Sellaista ei yksinkertaisesti voisi tapahtua.
- Sitä ei olisi koskaan tapahtunut. - Aivan.
Tarina ei varmaan pidä paikkaansa.
- Kauanko olette tiennyt? - Olen epäillyt jo jonkin aikaa.
Tiennyt vasta hetken.
- Kuukausia? - Päiviä.
- Aiotteko paljastaa salaisuuteni? - En ole vielä päättänyt.
Voitte unohtaa sen. Lähden Chesney Woldista tänään ikuisiksi ajoiksi.
Ette lähde. Te kuuntelette minua.
- Olkaa hyvä. - Teidän on syytä ymmärtää...
...että ajattelen vain sir Leicesteria.
Miksi sitten estätte minua lähtemästä?
Koska pakonne paljastaisi totuuden.
Suvun maine menisi päivässä. Se ei tule kysymykseen.
Kun puhun sir Leicesterista, puhun myös suvun maineesta.
Sir Leicester ja baronetti, sir Leicester ja esi-isät-
-sir Leicester ja Chesney Wold.
Asiasta pitää vaieta, jos se on mahdollista.
Se ei onnistu, jos sir Leicester menettää järkensä tai terveytensä.
- Jatkakaa. - Olen oppinut yhden asian.
Ihmisten kannattaisi unohtaa avioliitto.
Olen ollut sitä mieltä siitä asti, kun sir Leicester meni naimisiin.
Tehty, mikä tehty.
Pitäkää kaikki omana tietonanne.
Minä teen samoin.
Minun on elettävä elämääni niin-
-että olen teidän armoillanne.
Valitettavasti, lady Leicester.
En tiedä, pystynkö siihen.
Teidän on pakko. Miehenne tähden.
Suvun maineen tähden.
Suomennos: Heli Kivimäki www.sdimedia.com